Lähed! - Ei lähe.
Lähed! - Ei lähe, ei lähe, ei lähe!
Aga mina ütlesin, et lähed! - Ei lähe.
Lähed! - Ma ei lähe Polkanile mehele, ära palugi!
Viimast korda küsin: "Kas lähed Polkanile mehele?"
Ei lähe! - Siis sa siit enam välja ei saa!
Vahtkond!
Tsaaritarid - õnnetu me elutee,
seadusega keelatud meil arm.
Tsaariperes on just iidne seadus see:
arvestuse järgi abielu karm.
Nii ei taha ma, arvestust ma ei taha, sest ma armastust, armastust tahan ma!
Vaid vaba, just vaba, et oleksin vaba! Linnuna siit lendan ma!
Tsaaritar see elab allumises suures, noorusaastad kaovad õnneta.
Kogu aeg meil mõtted olgu trooni juures, täites käske, mida annab tsaar.
Nii ei taha ma, seda trooni ei taha, sest ma armastust, armastust tahan ma!
Vaid vaba, just vaba, et oleksin vaba! Linnuna siit lendan ma!
Kogu kaasavara hävitas ära!
Olen ma lihtne mees, ütlen siin hirmuta:
midagi kaunimat pole eal näinud ma!
Nüüd ei saa päevagi sinuta elu sees,
armusin, oh häda - on tsaaritar see!
Öelda sul: armastan, ei oska ma,
vabanda siis, kui ma võin eksida.
Tühi jutt mõttetu: selline olen ma,
vajad midagi sa, on mure läind: sind aitan ma.
Silma pilguta vaid - appi olen ma teel.
Oh, armusin kõrvuni - on tsaaritar see!
Kuidas sa mind päästad, Vanja?
Las ma ehitan lendava laeva.
Zabava!
Öelda sul: armastan, ei oska ma,
vabanda siis, kui ma võin eksida.
Ma lähen mehele ainult sellele, kes ehitab lendava laeva!
Ehitad? - Ostan.
Majake väike, ahi on sees, põrandad puidust, pink, küünlaleek.
Kassike Miisu, töötav mees kaasaks:
see oleks õnn vast, ei rohkem vajaks.
Ah, täituks vaid mu unistus nii suur,
siis saabuda võiks kaunis elu ju!
Ah, täituks vaid mu unistus see,
mis kaunis elu meid siis ootaks ees!
Üksi nüüd plaanin, ei keegi mind aita, vaid et Zabavat kasuga naita.
Elu tal oleks just nagu või sees, vaat oleks õnn see - Polkan mu väimees!
Ah, täituks vaid mu unistus nii suur,
siis saabuda võiks kaunis elu ju!
Ah, täituks vaid mu unistus see,
mis kaunis elu meid siis ootaks ees!
Krooni ma saan, mu kõrval Zabava, käes uued maad, uus au mind saadab.
Suuremad rahad uut verd kui süstiks, see alles õnn on - tõus mülkast vürstiks!
Ah, täituks vaid mu unistus see,
mis kaunis elu meid siis ootaks ees!
Ah, täituks vaid mu unistus see,
mis kaunis elu meid siis ootaks ees!
Majake väike, ahi on sees, põrandad puidust, pink, küünlaleek.
Trobikond lapsi võiksime saada, vaat oleks õnn see, eks ju, Zabava?
Ah, täituks vaid mu unistus nii suur,
siis saabuda võiks kaunis elu ju!
Ah, täituks vaid mu unistus see,
mis elu siis, mis elu siis,
mis elu siis meid ootaks ees!
Ah, oleks nii, ah, oleks nii! Siis elu oleks lauluviis!
Mis sa lärmad? - Kes sina oled?
Ma vetevaim, ma vetevaim, mul sõna lausuks keegi vaid!
Kuid praegu mul sõbrannad: kaanid ja konnad.
Fui, mis õudne ilgus! Eh, elu siin on tülgas!
See soo on ehtne mülgas, siin elan ma kui tolgus.
Kuid lennata, kuid lennata, kuid lennata ma sooviks.
Ma vetevaim, ma vetevaim, mul sõna lausuks keegi vaid!
Vett täis mu keha, mis sellisega teha?!
Nii vastik! Eh, elu siin on tülgas!
See soo on ehtne mülgas, siin elan ma kui tolgus.
Kuid lennata, kuid lennata, kuid lennata ma sooviks.
Aga kuidas küll mina sooviksin lennata!
Olgu, aitan sind, Vanja.
Kui tööriistu kasutada oskad, ehitad lendava laeva.
Nüüd on vaja salasõnu, ilma selleta õhku ei tõuse.
Aga kes neid teab? - Minu õed teavad.
Nemad lendavad, nemad teavad. Mine mööda rada, see viib kohale.
Aga mul on uneaeg.
Tõmba lõõtsa, mu karmoðka, hei, ringmängu mängi sa!
Prõõka laulda nii kuis oskad, laula, ära jutusta!
Olin rõõmsalt pidu peal, luua seljas olin seal, kuigi ma ei usu eal - ebausku - ilmapeal!
Läksin mööda metsateed, kurat mulle silmi teeb! Mõtlesin - eh, noor mees! Aga põrguvürst on see!
Võtsin ette kodutee - jälle kurat on mu ees. Sülgasin ta peale ma, saatsin kuradile ta!
Kõige hullem inimtõust on jutuvestja - ilge lõust!
On see vast alles valelik! - Kahjuks maitselt vastik!
Tõmba lõõtsa, mu karmoðka, hei, ringmängu mängi sa!
Prõõka laulda nii kuis oskad, laula, ära jutusta!
Luudadele!
Hüvasti, maa! Head teed!
Ahaa! Hüvasti, maa! Head teed!
Pea kinni, kuhu nüüd?! See on minu laev. - Millega tõestad?
Ma tean salasõnu, ilma nendeta ei lenda.
Mis sõnu veel? - Hüvasti, maa...
Hüvasti, lollakas!
Ehitasin lendava laeva, nüüd on Zabava minu.
Aga laev on minu, mida on vaja öelda? - Ütle: "Hüvasti, maa!"
Hüvasti, maa!
Aga mis edasi?
Ma täitsin su ülesande, Zabavake.
Tee lahti, Zabava!
Polkan, Polkan!
Too mind siit alla!
Ma toon sulle redeli, sina annad mulle krooni. - Mida?!
Noh, kuidas tahad. - Olen nõus, olen nõus!
Ava, Zabava! Mina olen nüüd tsaar! Kokkulepe on rahast kallim.
Zabava!
Sa jäid hiljaks, Ivanuðka, Polkan ehitas lendava laeva.
Mitte Polkan, vaid mina. Mina!
Head teed!
Ah, muinasjutus jälle võitis hea,
ehkki kavalaks end õelus peab.
Ah, kui alatiseks nii jääks see,
mis kaunis elu meid siis ootab ees.
Jutustas Pastella